Mehhiko: Rännakul asteekide kodumaal
aprill 2002
Ladina-Ameerika
Valisime reisi sihtkohaks Ladina - Ameerika seetõttu, et sealne kant
oli meile siiani tuttav vaid reisikirjade, Lonely Planety ja Discovery
filmide läbi. Oli päris põnev kujutada end ette ühel hetkel seismas
Teotihuakani püramiidil, seigelda ehedas vihmametsa jõgedes, käia läbi
samu radu, mida sajandeid tagasi Inkad kasutasid, seilata merihobude
vahel, näha oma silmaga kondori lendu, lennata Nazca kõrbejooniste
kohal ja mis kõige põnevam – jõuda nende punktideni omal käel,
kohalikke võimalusi ning olusid kasutadas.
![](http://lh6.ggpht.com/_7xPA2-UVrEQ/STHA9-hR_8I/AAAAAAAAB-I/nBTB3G0QdQc/s320/maja_ees.jpg)
Kuna olime planeerinud reisile minna kahekesi, kaasas vaid kahe
seljakoti jagu varustust, siis oli ettevalmistavas perioodis päris
palju Lonely Planeti raamatute lugemist, et marsruut ja kliimat
arvestades asjade vajadused paika pannna. Olime seda reisi mõttes kogu
aeg edasi lükanud, sest sinna piirkonda kahekesi reisile minna tundus
siiski veidi kõhedust tekitavana. Ei saa muidugi mainimata jätta, et
olulist rolli mängis siin kindlasti ka Lonely Planet’ist loetud
hoiatavad rubriigid, mis kirjeldasid elavalt selles regioonis levinud
kuriteoliike. Nagu Mehhiko puhul näiteks taksokuriteod (taxi crime),
mille puhul ei saa end turvalisena tunda isegi taksot kasutades. Liikus
palju jutte sellest, kuidas valget inimest märgates teevad
võltstaksojuhid kõik endastoleneva, et klient taksosse meelitada,
seejärel kulgeb teekond esimese sularaha-automaadini ning sealt ei ole
sul enne pääsu, kui kaart on tilgatumaks võetud. Liikusid ringi ka
kuuldused võltspolitseist, kus politseimundrisse riietatud mestiitsid
etendavad oma rolli osavalt ning eesmärgiks on taas turisti käest raha
kätte saamine jne.
Oluline on siinkohal märkida, et kui pidada kinni kõikidest
ettevaatusabinõudest, mille hulka kuulub kindlasti ka peale
päikeseloojangut ja enne päikesetõusu mitte ringiliikumine, siis on
vähetõenäoline, et valge inimesega midagi hullu juhtub.
Samuti ei tohi kindlasti mitte ära unustada, et kõik, mille paned
endast veidigi eemale (kott näiteks) ja ei riputa enda külge, ei ole
enam sinu oma.
Vähetähtis ei ole ka hispaania keele oskus, sest teatavasti vaid
inglise keelega sealmail läbi ajada on suhteliselt raske kui mitte
päris võimatu. Saime selle omal nahal järgi proovida ja soovitame
soojalt omapäi reisijatel elementaarsõnavaraga juba enne reisile
asumist agaralt tutvust teha.
Kui need reeglid teadmiseks võtta, on reisimine Kesk- ja Ladina
Ameerikas muidugi äärmiselt põnev ja ootuspäraselt meeldejääv.
Alustasime oma reisi Mehhikost.
![](http://lh3.ggpht.com/_7xPA2-UVrEQ/STHA823qi9I/AAAAAAAAB94/_oOt_ABpbqA/s320/kaktused.jpg)
Esimene asi mis meile selgeks sai oli see, et nii sellel kui ka
kindlasti kõikidel järgnevatel riigipiiridel tuleb valmis olla
piiriametniku suurteks silmadeks ning karjatuseks üle piiripunkti. Ning
sellest kõigest tuleb välja lugeda vaid üht - oleme tundmatust riigist.
Õnneks oleme aga valged inimesed ja see andis neile siiski, peale
omavahelist aktiivset ning valjuhäälset konsulteerimist, meie passi
tempel panna ning seeläbi riigi jaoks sisenemiskõlbulikuks kuulutada.
Siinkohal tuleb olla tähelepanelik, et kuumisest rabatud ametnik ei
läheks kergema vastupanu teed ning meie riiginime kolme esimese tähe
sisestamise asemel (Est) kontolliks ikka terve riiginime üle. Probleem,
kui ta seda ei tee, tekib riigist väljudes, mis avastad, et sinu
päristolumaaks on märkamatult saanud Ameerika Ühendriigid (Estadas
Uniodas).
Mehhikosse joudes jäime pidama pealinna, Mexico City’sse.
Linn on rajatud 1325. aastal ning seal elab täna 20 miljonit inimest.
Linna südameks loetakse Zocolo väljakut, kus toimuvad riigi tähtsaimad
üritused.
![](http://lh5.ggpht.com/_7xPA2-UVrEQ/STHBEBM3LSI/AAAAAAAAB_g/3uYI97jWdsU/s320/zocolo.jpg)
Lisaks elanikele on linnas ligikaudu 3 miljonit autot ning tingituna
süvenevast õhusaaste probleemist nädalapäevad autode väljalaskeaastate
järgi liiklemiseks ära jaotatud. Vanematel autodel on sellest tingituna
suhteliselt vähe liikumisvabadust.
Mexico City antropoloogiamuuseumit loetakse üheks põhjalikumaks
maailmas. Sealt saab hea ülevaate kogu kontinendi ajaloost, asteekide
kalendrisüsteemist ehk päikeserattast
![](http://lh3.ggpht.com/_7xPA2-UVrEQ/STHA-5PO-oI/AAAAAAAAB-Y/3Qg37g9Ddpw/s320/asteekide_kalend.jpg)
ning kindlasti ka head eelteadmised Teotihuacani külastamiseks.
Teotihuacan asub pealinnast tunni tee kaugusel ning on lahkelt
külastajatele avatud. Tänaste varemete kohal on kunagi eksisteerinud
uhke tsivilisatsioon (250-750 a) ning 60 – 80 tuhandete elanikuga
organiseeritud administratiivsüsteemiga linn – kogu piirkonna
religioossne keskus. Tänaseks kõrguvad linnas veel uhkes suuruses kaks
hiiglaslikku trepp- püramiidi - Kuu ja Päikese püramiidid, kuhu viivad
mitmesaja astmelised kivist tahutud trepid.
Omal ajal oli tegemist maailma suuruselt kuuenda linnaga. Seitsmendal
sajandil toimus aga midagi seniteadmatut ning ühtäkki hüljati kogu
linn. Versioone on mitmeid, kuid kõige tõenäolisem arvatakse olevat
versiooni, et tegemist oli ökoloogilise katastroofiga. Seda seepärast,
et Teotihuakani elanikud olid agraarrahvas ning sel ajavahemikus oli
100 aastane põudaperiood, millest nad üle ei osanud saada. Linna
rajanud rahvus on siiani selgusetu – linna on nimetanud Teotihuakaniks
Nahuatli rahvus.
![](http://lh5.ggpht.com/_7xPA2-UVrEQ/STHBGk6t7pI/AAAAAAAACAI/EuHK7_j6-6s/s320/Quetzalcoatl.jpg)
Mehhiko pealinnas asub muuhulgas ka üks maailma suurimaid Härjavoitluse
Areene. Peab küll tunnistama, et ega ma enne oma silmaga nägemist,
sellest kunstist suurt ei arvanud. Pigem oli härjavoitlus minu jaoks
brutaalne vaatepilt, kus ebavõrdses võitluses demonstreeritakse inimese
üleolekut loomast. Härjavõitlus toimub seal igal pühapäeval ning terve
päeva kestvas programmis on kuni kümme võitlusround’i. Pean aga
tunnistama, et peale kolmanda härja tapmist hakkas isegi hasart
tekkima. Kahel juhul kuuest jäi ausas võitluses peale härg ja
toreadoorid viidi kanderaamil minema... Seal saab ehedalt kogeda seda,
et alati ei jää inimene võtluses loomaga võitjaks.
Härjavõitlust käsitletakse Mehhikos kunstiliigina ning turistidele
pakutakse igal pühapäeval programmi, kus päeval elatakse kaasa
Härjavõitluse Areenil toimuvale ning õhtul nauditakse suurepärast
Mehhiko Balletti. Peab tõesti tunnistama, et seesugune kooslus
iseloomustab mehhiklasi ja nende emotsioonide väljenduse joudu.
Mexico City’st 200 km kaugusel mägedes asub maaliline hõbedakaevanduse linnake – Taxco.
![](http://lh3.ggpht.com/_7xPA2-UVrEQ/STHBAZnMnfI/AAAAAAAAB-w/aqQos89WUvg/s320/taxco_2.jpg)
Linn on pilgeni täidetud hõbedakauplustega, kus kõigis käib sarnase
kaubaga kauplemine – leidub nii ehteid, sööginõusid, tarbeesemeid,
pildiraame jms. Kokku on linnakeses ca 300 hõbedapoodi.
Meil küll hõbedat ei õnnestunud ehtsas kaevanduses kaevata, kuid
usina hõbedakaupmehe käest õnnestus paar tükki maaki ka mälestuseks
endale kingiks saada küll.
Selles linnakeses on olemas tõeline kohaliku olustikuga feeling.
Tänavatel on sombreerodega pillimehed ja Corona õlu voolab sellises
kuumuses vaid ojadena.
Peale paaripäevast ringituuritamist Taxcos siirdusime tagasi pealinna, et siit lennukiga suund Costa Rica’le võtta.